Syster Catherine? Jag är här å Djävulens vägnar.
Du är Satans fiende och dör i helvetets eld om du inte samarbetar.
Kom igen, jag vet att du är här!
NEJ
SPÖKMÄTAREN
Syster, är du här?
Syster, är du...
Försvinn!
Jävlar. Nu går det för långt.
Hallå? Någon där?
Vad fan?
Nej!
Okej...
Nej, nej, nej! Nej, snälla! Herregud! Nej!
- Hej. 21,09 dollar. - Varsågod.
- Tack. - Ha det så bra.
Vänta.
21,09. Du gav mig 21,06.
Det är tre cent.
Jag har inte tre cent.
- Vill du ha hjälp med den? - Nej, jag har den. Åh, pizza.
- Färdiga? - Jag tror det.
Tack, gode Gud. Tänk att vi fick bo i din mosters hus så länge.
-Hon har tre hus.
- Hon glömde nog bort det. - Gud, tre hus.
Jag är glad att äntligen ha ett hus.
- Du trodde inte att det skulle bli av. - Nej, det gjorde jag inte.
- Vi har kommit långt. - Det är en underdrift.
Var hittade du det? Kan vi tappa bort det i flytten?
- Nej, du skulle ångra det. - Du kanske skulle ångra det.
Du tänker väl inte tvinga mig-
- att byta stil eller nåt, va? Ta ur ringen ur näsan eller blondera mig.
Menar du allvar?
Vi flyttar till ett sånt fint område och du får så högt uppsatt position.
Aldrig. Du är den jag gifte mig med.
- Men ta inte tillbaka din stil från 2008. - Jag lovar.
LEX MOBIL
SAMTAL AVVISAT
Hej, Anna. Det är Lex. Ring mig.
Ni flyttar visst från Mikes mosters hus.
Jag vet att jag inte borde ringa, men jag vill träffa Claire innan ni flyttar.
Jag ordnar upp mitt liv. Vad domaren än säger så är hon min dotter också.
Hon ska inte...
Om du ringer igen så ringer jag polisen...
Claire?
Var är hon? Hon har en stor dag imorgon.
Hon kanske är här under. Nej.
Här inne, då? Nej.
Men något hör jag.
Hon kanske är här under!
Mamma?
- Vad du gömmer dig bra. - Jag gömde mig inte.
Visst.
Har du borstat tänderna? Perfekt.
- Ska det bli kul att få eget rum imorgon? - Väldigt.
- Kan du fatta det? Ett eget rum. - Det här är mitt rum.
Nej, inget gammalt gästrum. Ett eget rum som du inreder hur du vill.
Jag är glad att jag slipper sova på golvet som i det gamla huset.
Jag med.
- Oj, nu tappade pappa något igen. - Nu igen?
Visst är han klumpig?
- God natt, älskling. - God natt.
- Herregud, Mike. - Vad?
- Var det du? Välte du något? - Inte den här gången.
- Ska vi lägga oss? - Ja, alldeles strax.
Gud! Ditt jävla as!
- Det var inte meningen att skrämmas. - Nej, okej.
Vet du vad? Passa dig, Michael.
Passa mig? "Michael"? Är jag illa ute?
Jag kom på ett sätt att återgälda dig.
Herregud.
Vet du, jag tror att Claire är uppspelt inför imorgon.
Ja, men jag... Jag är inte säker på det här med privatskolan.
-Vad är det för fel på privatskolor?
- Det är nästan lika illa som hemskolning.
- Nej, jag gick i privatskola. - Ja, och du är ju helt knäpp.
Det är inte försent att ändra sig.
Nej. Deras program för begåvade barn ska vara fantastiskt.
Hon får den uppmärksamhet hon behöver.
- Du borde ha gått på ett sånt program. - Säkert.
- Claire fick inte intelligensen från mig. - Inte fick hon den från sin pappa.
Förlåt. Jag borde inte föra honom på tal.
Nej, det var intressant att du nämnde honom.
- Han ringer väl inte igen? - Nej, det är inget sånt.
Men flytten påminner mig om honom.
Skiten med skilsmässan och avgiftningen.
Jag inser hur långt jag har kommit.
- Det är väl bra? - Ja, självklart.
Det är väl svårt att sluta förknippa sig själv med allt det där.
Nu behöver du bara bry dig om att gå vidare.
- Jag kanske ska blondera mig. - Och bli en lyxhustru?
- Jag har nog alltid varit blond inombords.
-Definitivt.
Väldigt, väldigt, väldigt mörkblond.
- Inga läkarkläder? - Jag vill se proffsig ut.
Jag gillar snyggingarna i sjukhusserierna.
Åk nu, visdomständerna drar inte ut sig själva.
- Ska vi ses vid det nya huset vid 18? - Ja, jag kör dit flyttbilen.
- Är du redo för min moster Donna? - Jag är beväpnad om hon blir för vild.
- Där är hon ju. - Vad snygg du är.
- Ska det bli kul? Var inte blyg. - Blyg är det sista hon är.
Det har du inte efter mig.
- Hej då, jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
- Är du redo? - Ja.
RINGER LEX
Nej. Nej. Nej, nej, nej.
Herregud!
Va?
STANNA
Skönt att du är här. Jag hittar aldrig rätt nyckel. Donna, Michaels moster.
Vi har träffats många gånger.
- Jag ska kolla huset innan ni flyttar. - Visst, jag ska bara...
- Jag har bråttom, hunden sitter i bilen. - Jaha, okej.
Kan du börja på övervåningen?
Det är mitt hus, jag börjar var jag vill.
Förresten, sätt på min AC. Jag vill vara noggrann.
- Åh, nej. - Vadå "Åh, nej"?
- Var du i gästrummet? - I kontoret. Färgen har flagnat.
Det kostar 55 dollar att måla om, jag vill ha dem innan torsdag.
Hoppas att det inte är ett sprucket rör.
Parketten har märken. Det kostar 200 dollar att fixa.
Jag vill ha dem innan torsdag.
Glöm inte porslinet. Det ska vara borta innan torsdag.
Med färgen, texten på väggen och parketten...
- Vilken text på väggen? - Det är krita på väggen i gästrummet.
Jag var just där, jag såg ingenting.
Jag ringer hantverkaren. Du är väl här hela dagen?
Han ska inte vara ensam här.
- Jag ska vara i det nya huset vid 18. - Han får komma 18.30.
"Han får komma 18.30." Herregud.
STANNA
- Hallå? - Anna, äntligen.
Fan också.
Herregud.
Hjälp mig!
Släpp ut mig!
Hjälp!
Släpp ut mig!
Snälla! Jag kan inte andas!
Hjälp!
STANNA
- Marty's Pizza, vad önskas? - Va? Nej, jag behöver hjälp!
Det var ju du som inte betalade för maten.
Jag hade för lite pengar tack vare dig.
-SOS Alarm, vad händer?
- Jag behöver hjälp! Jag heter Anna Winter!
- Man ska inte slänga på luren. - Hör på, ditt arsel!
Nej, du ska lyssna, din subba! Du förtjänar det som kommer att hända dig.
- Vem är det? - Stanna hos mig, Anna.
- Lämna mig inte som du lämnade Lex. - Lex dödade mig nästan.
Synd att han inte gjorde det.
Herregud!
Hjälp!
Hjälp...
Hjälp!
Hjälp...
Hjälp mig, någon.
- Hjälp! - Herregud!
- Det var inte med flit. - Nej, nej, nej.
Du vet att jag får återfall! Det är försent.
- Du lät det här hända. - Du har överlevt förr, du klarar det igen.
Hälsa Lex att jag älskar honom.
Vad sa du?
Herregud.
Lex! Lex, här borta!
Förlåt, Anna. Jag var tvungen...
Få ut mig härifrån! Jag är instängd, få ut mig!
- Vad ska jag göra? - Krossa fönstret!
- Nej, förresten. - Snälla Lex!
Varför? Du har aldrig hjälpt mig.
- Vad menar du? - Du dumpade mig.
- Det är fel tillfälle att prata om det! - Jag kom just tillbaka från avgiftningen.
De sa att skilsmässan gått igenom. Du dumpade mig och förstörde familjen.
Det var för Claires skull! För hennes trygghets skull!
Det där är skitsnack! Du tog också piller!
Snälla...
Jag längtar tills du får återfall.
Lex! Lex! Lex! Lex!
- Fru Winter? Jag ska laga rören. - Stäng inte dörren!
Jävlar!
Kila in verktygslådan, så jag får plats!
Aj! Nej, dra in mig! Jag vet vad jag gör!
- Jag är fast här inne! - Jag vet, det är nunnan!
- Herregud, gick det bra? - Ja. Och du?
Hur länge har du varit fast här inne? Har du träffat syster Catherine?
- En riktig subba för att vara gudfruktig. - Nej, hon är fantastisk.
Trasigt rör? Om det ändå vore så enkelt.
- Vad händer? - Nunnan försöker döda dig.
- Det menar du inte. - Hon heter syster Catherine.
Nej!
Försvinn!
Jävlar!
Kryp under!
Kom igen!
Det hjälper inte. Du slösar med dina krafter.
- KK. - Anna.
- Jag antar att du inte är mekaniker? - Jo. Jag sköter alla Donnas hus.
Det var så jag mötte syster Catherine.
Hon försöker döda mig så fort jag kommer.
Och ändå kommer du tillbaka?
Ingen tror mig, så jag försöker bevisa hennes existens.
- Har du lyckats? - Inte än, men det här är lovande.
- Jag vill bara härifrån. - Ta det lugnt, det är enkelt.
Hon heter syster Margaret Catherine.
Hon är ett spöke nu, som du märker. Okej. Hon tror att hon är i skärselden.
För över hundra år sen var det ett kloster här. Helig mark.
Hon tror att hon måste skydda stället
för att visa Gud att hon ska hamna i himlen.
Men tror hon att man är ett hot mot det så jagar hon bort en. Eller dödar en.
- Hon verkar ha valt "döda". - Jag tror det.
Det är en klassisk hemsökelse.
En plågad själ som inte får ro efter en för tidig död som så många gånger förr.
- Vill du se hur hon dog? - Ja.
- Jag spydde första gången jag såg det. - Herregud.
Nej, vänta. Kasta något först.
Något litet.
Det var väntat.
- Jag har hallucinerat sen hon kom. - Det är hennes fysiska gestalt.
Det är så hon tar sig fram, ger en syner och fifflar med de jävla rören.
Har du sett filmen "Ghost"?
Patrick Swayze måste använda mycket kraft för att förflytta sig.
Precis. Vi måste trötta ut henne så hon inte kan använda sin fysiska gestalt.
Sedan drar vi.
Följ mig.
Okej, det är den 17 juni.
Jag och Anna Winter försöker tala med syster Catherine.
Det är en EMF-mätare. Ju högre den går, desto närmare är hon.
Går den över 5 milligauss piper den, då är det kört.
- Skämtar du? - Vadå?
- Det är en leksak. - Det var Chucky med. Det kvittar.
- Funkar den, då? - Nej, den är bara en dekoration.
Ja, den funkar.
Okej. Händer något, så använd det här.
Det är ett pentagram. Ibland skrämmer det bort henne,
oftast blir hon förbannad.
Syster Catherine?
Anna och jag är här för att be om ursäkt.
Jag är inget hot och jag vill åka härifrån.
- Nej, nu skiter jag i det här. - Nej, stanna. Det är normalt.
Hon är väldigt envis.
"Stanna."
"Skydda?"
Stanna.
- Vad? - Stanna.
- Vad är det? - Stanna.
Stanna hos mig, Anna.
Det är dags för mig att gå.
Du måste ta min plats.
Syster, du vill inte ha mig. Jag...
Ditt liv är inte värt att leva. Du är stark.
Ersätt mig när jag stiger upp till himlen.
- Nej, jag vägrar! - Då tvingar jag dig.
- Plocka upp den. - Vad säger hon?
Vad såg du?
Anna!
KK? KK, jag kommer!
- KK? - Jag är här inne.
- Jag borde ha gjort något. - Det var hennes eget fel.
- Hon var så rädd för att få återfall. - Du kunde inte ha gjort något.
- Claire, då? - Vad är det med henne?
Hon är ju din dotter.
Det känns inte så. Vi har inte träffats sen separationen.
Anna höll dig ifrån henne med besöksförbudet.
- Jag avskyr henne för det. - Jag klandrar dig inte.
Han var farlig.
Det var du med.
- Jag har inte gjort dig något. - Så varför känner du dig skyldig?
Hon kom aldrig över det.
- Du älskar mig fortfarande. - Älskar du honom fortfarande?
- Mike, jag... - Efter allt han har gjort dig?
Snälla Mike!
- Kom. - Håll dig borta från mig.
Stanna hos mig, Anna.
Gud, säg till min mamma att jag saknar henne.
Säg att jag älskar henne och att jag älskar min nya skola.
Att jag får bra betyg.
Fråga om det hon gjorde var en olycka.
- Mamma? - Åh, älskling!
Vad gör du här?
Vi flyttade tillbaka.
- Är du ett spöke? - Va? Nej, självklart inte.
Varför frågar du det, älskling?
Du kom aldrig till det nya huset.
Vi hittade dig i hallen.
Hjälp! Snälla!
Hjälp!
- Är jag död? - Ja. Pappa säger att spöken inte finns.
Han har fel, älskling. Jättefel.
Nej...
Hon vill att du kommer.
- Hon ska ta dig till himlen. - Vem då?
Din skyddsängel, syster Catherine.
Hon säger att du vägrar följa med.
Stanna hos mig, mamma!
Jag ska ingenstans, älskling. Jag är här. Jag stannar.
Jävlar.
Okej. Ett. Två.
Jävlar!
Bra försök, subba.
- Anna! - KK! Var är du?
- På vinden! - Jag kommer!
- KK? - Jag är här uppe!
Läget? Jag vaknade här när du hade använt pentagrammet.
- Förlåt. - Det är en del av jobbet.
-Hur är det?
- Jag klarar mig. Hon trasade sönder benet.
- Vad hände? - Ingen aning. Jag hade en hallucination.
- Jag tror att jag såg mamma. - Gud, visionerna är för verkliga.
- Anna. - Herregud.
Stanna hos mig, Anna.
Hör du henne?
Nej.
Jag tror att hon är borta.
- Herregud, KK! - Lyssna inte, jag är här!
- Jag är här, jag behöver hjälp! - Låt bli, du blir dödad.
Anna, jag ser henne! Hon är bakom dig! Spring!
- Jag öppnar dörren! - Nej!
Kom, vi måste härifrån.
Kom.
Sätt dig.
Håll tryck på det, okej?
Eller så kan du göra det där. Okej.
Herregud!
Håll den där. Håll tryck på det.
- Jag klarar mig inte. - Jo, det gör du! Håll kvar den!
Fy fan. Okej.
Anna! Prata med mig!
Jag har varit med om mycket skit, men jag trodde inte att jag skulle dö såhär.
Du ska inte dö. Du klarar det här.
Ledsen att du inte fick några bevis.
Vi är vandrande bevis.
Herrejävlar.
Kom! Kom igen, du klarar det!
Kom igen, vi ska bara ned för trappan.
Donna! Öppna dörren!
Dumma grabb.
- Donna, din subba! Öppna dörren! - Kalla på hjälp!
- Släpp ut oss! - Donna, din subba! Öppna dörrjäveln!
Jag har inte tid!
Hon...
Hon hör oss inte.
- Vår enda chans är om hon öppnar dörren.
-Vad händer om hon inte gör det?
Nej, Anna. Håll ut. Kom igen.
Anna!
Håll dig vaken, Anna.
Förlåt mig, Anna. Förlåt.
Bara han inte sätter på den där gothtjejen.
Kenneth, var...
Anna!
Herregud! Bäst för er att det inte är mitt blod!
Du, vi klarade det. Vi tog oss ut. Du ska få hjälp.
Jag klarar inte av det här! Vad är det här för blod?
Håll käften, Donna!
Klarar hon sig?
Jag vet inte. Vi får vänta och se.
Kod blå, rum 305.
Jag älskar dig, Anna. Det kommer jag alltid att göra.
Alla läkare till akuten.
- Hej. - Hej. Har du sovit gott?
- Första bra sömnen på länge. - Claire är kvar hos sin kompis.
- Vill du åka någonstans? - Ja.
- Upp med dig, då. - Okej, då.
- Hur ser det ut? - Bättre.
- Gör det fortfarande ont? - Nej, det ömmar bara.
- Minns du fortfarande ingenting? - Nej.
Det sista jag minns är nog...
...när jag hämtade flyttbilen.
Oj.
Ärligt talat vill jag inte minnas att jag blev knivhuggen.
Det förstår jag.
Den andra killen, KK... Han minns inte heller något.
- Han känns fortfarande misstänkt. - Vi låter polisen sköta det.
Fick du dem av doktor Palmer? Det är ju...
-Tycker han att det är säkert?
- All annan medicin gjorde mig illamående.
Det går bra så länge vi har koll.
- Bara du känner dig trygg. - Det gör jag. Jag klarar det nu.
-Det här har verkligen förändrat dig.
- Nära döden-upplevelser brukar göra det.
- Det är väl ingen dålig förändring? - Nej, inte alls.
Du verkar bara... Fridfull.
Bra ordval, "fridfull".
Jag vet inte ens hur man shoppar.
Jag har alltid på mig samma tio svarta tröjor.
Det är enkelt. Välj vad du vill.
Den var annorlunda.
Oj...
- Bra eller dåligt? - Bra. Du ser fantastisk ut.
Tack. Jag är överraskad över hur mycket jag gillar den.
Det är första gången jag ser dig i något annat än svart.
Du gör det väl inte för att du tror att jag gillar det?
- Nej, jag vill. - Jag är chockad.
Jag vill gå vidare och lämna mitt gamla jag bakom mig.
Jag är stolt över dig.
- Men jag byter inte attityd. - Det vill jag inte heller.
En sekund.
Hej, Anna. Det är Lex, ring mig.
Jag hörde att ni flyttat från Mikes mosters hus. Jag tänkte titta förbi.
Jag börjar få ordning på mitt liv...
- Vi borde köpa en sån här till Claire. - Vad är det?
- Nämen, titta. Du är inte bara smart. - Nej.
Tänker du börja med basket nästa år?
- Tänk att du fick hoppa över femman. - Det ska bli kul att gå i högstadiet.
- Ingen ska gilla högstadiet. - Pappa!
- Åh, Pizza. - Jag tar det.
- Hej. 21,09 dollar. - Varsågod.
Varsågod. Ha en bra kväll.
Vänta!
21,09. Du gav mig 21,06.
Det är bara tre cent.
Jag har inte tre cent.
Förlåt, men jag har inte mer.
Ja. Tack.
- Får jag första biten? - Om du håller dem. Jag hämtar tallrikar.
- Vad? - Déjà vu.
Vi åt pizza i flyttbilen. Det är nog det.
Ja...
Du, Mike!
- Tog jag mina tabletter i bilen förut? - Jag tror inte det.
- Är du säker? - Helt hundra.
Vem var det som ringde förut?
Läkaren.
- Är allt okej? - Ja, han bara kollade till mig.
- Du glömde de här. - Nej, jag tog en i badrummet.
- När jag var där? - Ja, jag frågade dig.
- Annars tog jag en i bilen. - Ta en, för säkerhets skull.
- Jag tar en imorgon bitti. - Du borde ta en nu.
Jag lägger mig nu.
Anna.
Ta den.
- Michael, du tilltalar mig aldrig såhär. - Ta den.
Nu.
Hur mår du, älskling?
- Jag tog för många tabletter. - Jag klantade mig. Förlåter du mig?
- Kan vi ta det här imorgon bitti? - Visst.
Här. Ta den, så mår du bättre.
- Vad är det? - Från när jag hade maginfluensa.
- Den är min. Vad försöker du... - Vad pratar du om?
Försvinn med den där.
- Jag skulle inte göra så mot dig. - Jag tar den inte!
- Nej, sa jag! - Okej, då.
Det är ett pentagram. Ibland skrämmer det bort henne oftast blir hon förbannad
Lex? Jag skulle just gå.
Okej. Jag tänkte att vi kunde prata.
- Det är nog ingen bra idé. - Jag vill prata med dig en sista gång.
Jag måste sticka. Jag är ledsen.
- Var inte sån. - Snälla Lex!
-Jag måste berätta något.
- Du bryter mot besöksförbudet. - Jag älskar dig.
- Jag ringer snuten. - Du älskar mig med. Stanna hos mig.
Jag skjuter.
Du är värd att dö för.
Kom igen. Gör det.
Gör det.
Herregud! Okej, då.
- Ingenting? - Ingenting.
Inga minnesbilder eller något?
Det enda jag minns är namnet syster Catherine.
Okej. Ringer det några klockor?
Det är mitt.
Du sa åt mig att använda det i nödfall och jag lade det i min ficka.
- Jag köpte det till en spökjakt. - Spökjakt?
-Det är min hobby.
- Vi måste ha använt det i huset vi hyrde.
Jag lagade rör där en gång och trodde det var nåt övernaturligt där.
Det var allt.
- Hur fick jag det, då? - Spelar det någon roll?
Det händer konstiga saker hemma hos mig
och det har nog med den dagen att göra.
Nej, du är galen. Anna, jag har inte tid med det här.
- Vi måste ta reda på vad som hände. - Det är över, Anna.
Gå vidare.
- Vad fan är det här? - Min medicin.
Ja. Varför är alla borta?
- Jag har inte rört dem. - Ljug inte. Du är beroende.
- Jag svär, jag har inte tagit några! - Hur kunde du göra så?
- Vill du att det med Lex ska upprepa sig?
-Jag har inte tagit några! Herregud!
Herregud. Låt mig vara!
- Älskling, följ med mamma. - Mamma?
Nej, nej, nej!
Herregud!
- Gick det bra? - Ja.
- Släpp in mig. Det är nåt som händer. - Försvinn! Jag kan inte lita på dig!
Lex är här!
-Pappa!
- Kalla honom inte det! Ge mig min dotter!
Stanna hos mig, Anna.
- Syster Catherine? - Lämna livet bakom dig.
- Vad har du gjort med Mike? - Mike är borta. Snart tar jag dig.
Eller din dotter.
Du vill inte ha det här livet. Kampen. Det förflutna lämnar dig aldrig.
Beroendet. Missbruket. Det kommer tillbaka.
Det har du sett med egna ögon. Det är du eller flickan.
Anna! Dö inte. Dö inte.
- KK? - Ja, det är jag.
- Var är jag? - I badrummet. Du skadades på vinden.
- Jag blev knivhuggen. - Ja, men...
- Det var i huset vi hyrde. - Det här är huset ni hyr.
Nej. Nej, nej, nej. Jag tog mig ut.
Vad pratar du om? Vad menar du?
Nej, jag var ute! Fan också!
Sluta! Du gör det värre!
- Du gör det bara värre. - Jag var ute!
Nej!
Vad pratar du om?
Jag var ute, KK.
Gud, det hade gått tre månader.
Och jag var i det nya huset.
Och jag såg hennes ansikte-
-och hon såg ut...
Hon förlorar sin fysiska gestalt. Gud, jag har hört talas om det här.
- Jag trodde aldrig att jag skulle se det. - Hon lyssnar på oss.
Det kanske är därifrån hon får synerna. Jag tror att jag vet vad vi ska göra.
Gör som jag.
Vi måste ut härifrån!
Nej, det är omöjligt!
- Vi går genom vinden. - Fläkten på vinden.
- Vi slår ut den och går ut där. - Ja, precis!
Okej. Hjälp mig upp.
- Okej. - Vad?
- Gå upp. - Det finns ju ingen utgång där uppe.
Locka henne dit upp och möt mig i köket.
Vadå, är jag lockbete nu?
Lita på mig, okej?
Men... Ja, okej då.
Det är den 17 juni.
Jag och Anna Winter försöker tala med syster Catherine.
Syster Catherine? Vi ger oss.
Anna lovar att stanna om du låter mig leva.
Eller hur, Anna? "Ja."
Kenneth.
Jag vet att du är här inne, jag hörde dig.
Vad fan tror du att du gör? Gör ditt jobb!
- Kul att se dig. - Du lyder inte. Gör ditt jobb.
- Håll ditt löfte! - Jag kan inte! Okej!
Tack, gode Gud. Okej.
Följ efter mig.
Kom igen, KK.
- Jag är ledsen, Anna. - Var inte det. Kom nu.
Kom nu, KK!
Jag ville inte göra det här, förlåt mig. Jag hade inget val.
Nej!
Anna, jag har varit död i tre år.
Hon dödade mig här i huset!
Hon släpper mig bara om jag dödar hennes ersättare.
Snälla, gör det inte!
Jag försökte rädda oss båda. Blev vi kvitt henne, så kulle vi bli fria.
- Det är inte försent, KK! - Vi kan inte vinna, hon är för mäktig.
Jag trodde att vi kunde, men jag hade fel.
Anna!
Varför gjorde du det?
Mitt liv var inte heller värt att leva.
Fader Don sa att om jag tog livet av mig skulle jag hamna i helvetet.
Det struntade jag i!
Jag välsignades med chansen att skydda detta land-
- och visa mig värdig Gud. Jag vill ge dig samma möjlighet.
I faderns, sonens och den helige andes namn.
I faderns, sonens och den helige andes namn!
Nej! Nej!
- Anna? - Mike?
- Här är jag! - Var?
Mike!
Herregud!
Herregud, Anna! Förlåt, jag skulle ha läst av rummet.
Det är KK!
Ja...
Jag såg också en del läskiga saker, men jag är väl också rätt läskig.
Vet du vad det betyder? Att vi förlorar vår fysiska gestalt.
- Du, Vill du veta hur du kan slå henne? - Ja.
Förlåt mig, Anna.
Stanna hos mig, Anna.
Stanna där demonerna inte kan skada dig längre.
Stanna, Anna.
Stanna.
Stanna hos mig, Anna!
Gör inte såhär mot dig själv! Snälla, lämna mig inte!
Gud!
Mike. Mike! Nej, Mike!
Fan också!
Mike! Mike! Mike! Fan också!
Anna?
- Hej. Vem är du? - Kenneth, jag är Donnas vän.
Jag letar efter min fru Anna Winter. Vi skulle ses för två timmar sen.
- Du kan komma in och ringa eller leta. - Ja.
Mike! Gå inte in! Mike!
- Mike! - Tack, gode Gud.
Rör dig inte.
Mike!
Bort från huset!
- Säg åt henne att komma hit. - Nej, jag skulle dö för henne.
- Snälla! - Anna, sätt dig i bilen igen!
- Va? - Sätt dig i bilen nu!
- Mike! - Anna!
- Det är han eller du! - Ta mig istället!
- Va? Nej! - Lita på mig, Mike!
Nej, Anna!
- Vänta. - Nej, Anna.
Förlåt, Anna.
- Vad händer med dig, KK? - Himlen, förhoppningsvis.
Om jag inte klantar mig för mycket.
- Catherine, då? - Hon gick ju typ upp i lågor, så...
Det brukar betyda helvetet.
- Hej då, KK, - Hej då.
Håll ut. Håll ut, bara. Ett, två, tre.
Jag ringer SOS Alarm.
- Mike. - Det ordnar sig. Det ordnar sig.
TRE MÅNADER SENARE
- Va? - Nu vill jag ha middag.
- Nämen, titta. Du är inte bara smart. - Jag vet inte det...
- Vill du försöka gå med i laget? - Det beror på tränaren.
- Tänk att du fick hoppa över femman. - Jag är inte redo för högstadiet.
- Ingen är redo för högstadiet. - Nej, det är sant.
- Åh, pizza. - Jag tar det.
Jag kollade på en katt...
- Hej. 21,09. - Varsågod.
- Tack. - Ha det så bra.
Vänta.
Glöm det, jag tog fel.
Herregud, mitt golv!
Översättning: Emil P.W.S Holmgren www.firstlightmedia.com
TILL MINNE AV SYSTER MARGARET CATHERINE
FÖDD 1880, DOG 1912 DOG IGEN 2017
BRINNER FÖR EVIGT I HELVETET OCH FÖR EVIGT I VÅRA HJÄRTAN
DU ÄR HOS CLOWNEN RIBCAGE NU...